Låt honom inte vänta i en evighet.
Jag älskar honom.
Jag skulle acceptera honom direkt om inte för Marigold.
Du sa att du fick behålla henne.
- Det är inte problemet. - Vad är det då?
Om jag håller tyst-
- finns det en lögn i mitt äktenskaps hjärta.
Men om jag berättar sanningen-
-förstör jag det då?
Edith.
Du är vuxen, och jag kan inte tvinga dig-
- men du kan inte vara gift med en man och inte berätta en sån hemlighet.
Det är inte möjligt. Och du kommer inte vara lycklig.
Hur lycklig är jag nu?
Mrs Patmore, du är ägaren av 3 Orchard Lane, Haughton-le-Skerne.
Jag driver den som bed-and-breakfast.
Bland dina gäster fanns en Dr Fletcher och hans fru.
Ja, de var mina först.
Väldigt artiga och respektabla, måste jag säga.
Inte lika respektabla som du tror.
Dr Fletcher var en mr Ian McKidd.
- Och hans fru var en mrs Bonn. Mad?
Mr Dorrit stämmer nu mr McKidd för skador relaterade till äktenskapsbrott.
Du kan kallas till att vittna.
Herregud.
Det finns oro över att Haughton- le-Skerne kommer med i nyheterna-
-som ett ställe med dåligt rykte.
Dåligt rykte?
Jag är rädd att ryktet redan börjat spridas.
Men det kan vara så att Doritt löser det utanför rätten.
- Jag håller dig uppdaterad. - Tack.
Hej. Vad för dig hit?
Det är mrs Patmore du ska fråga.
Ett ställe med dåligt rykte?
Mamma reser runt i södra Frankrike utan att höra av sig.
- Om bara Cora... - Jag vill inte höra om Cora...
Mamma är omöjlig.
Jag önskar att Cora inte tog åt sig.
Mamma har tagit slut på mitt tålamod.
Men hon gav dig Teo.
Sant. Jag förlåter henne för allt.
Tror du att han gifter sig med Edith...
om han får reda på Marigold?
Jag vill inte att hon såras.
ENGELSK MARKIS DÖR I TANGIERS
- Är det allt? - Ja, nu går vi.
Är inte Berties arbetsgivare alltid i Tangiers?
Kan du köpa en?
- Tack. - Sir.
"Den 6:e markisen av Hexham, 39, dog i Tangiers.
"Han var en frekvent besökare, och dog av malaria.
- Lord Hexham var ogift." - Betyder det att Bertie är arbetslös?
- Beror på arvtagaren. - Stackars Edith.
Det är illa nog att han var agent, nu är han inte ens det.
Låt inte så glad för det.
- Skulle sett hennes ansikte. - Det var inte kul för mrs Patmore.
- Nej, jag skrattar inte, men... - Men du skrattar.
Hur många klasser kommer du ta varje vecka?
Fem till att börja med. Endast efter- middagar mellan 13.30 och 15.30.
Vad säger mr Carson?
Har inte frågat honom än.
Fråga inte. Säg till.
Men tänk om det inte går?
Tänk om jag inte är bra?
Jag visste inte att de hade bjudit in dig. Då hade jag nämnt det.
Din son har varit ohyfsad mot mig. Varför ska jag gå på hans bröllop?
- Det är väl ett bra tecken? - Jag är inte säker på vad.
Amelias inflytande.
Ja.
Jag tror att jag håller med.
Hon är en väldigt snäll själ.
Är hon verkligen det?
- Tycker du inte det? - För att vara ärlig...
så känner jag henne inte.
Det var allt jag kunde göra för att inte flina.
- Stackare. - Är det roligt?
Tänk om någon ser en koppling mellan henne och Downton Abbey?
- Det kommer de inte. - Det får vi hoppas.
Jag vill inte att det upprepas där uppe.
Jag ska inte berätta.
Det är det första skrattet jag hört på länge.
- Jag kunde inte hålla tyst. - Stackars mrs Patmore.
Jag vet. Så hemskt för henne.
Jag måste tänka på något seriöst när jag går ner.
Jag fick höra sorgliga nyheter när vi var i Thirsk.
Lord Hexham är död.
- Vem är det? - Ägaren av Brancaster-slottet...
där vi bodde förra året.
Inte jag. Jag satt någon annanstans.
Just det. Jag är ledsen.
Det kan påverka lady Ediths vän, mr Pelham.
Han är agenten där.
Eller var. Han kan vara arbetslös.
Så oroande för dem.
Min romans är kanske inte den enda som avslutas.
Har du hört från mr Talbot?
Nej, men det är bra.
Då har han accepterat mitt beslut.
- Vilket är vad du vill. - Vilket är precis vad jag vill.
Jag får inte ut frasen från huvudet. Den bara snurrar runt.
- Ett ställe med dåligt rykte. - Ja, jag vet vad det är, tack.
Mr Dawes har nyheter till dig.
Vill jag veta?
Läs dem själv.
Du klarade alla prov med höga betyg.
Åh, Daisy, det är underbara nyheter.
Stackars mr Pelham.
Först den hemska dagen på banan, och sen hör han att hans kusin har dött.
Det verkar väldigt hårt.
Fick du tag i honom?
Ja. Han kommer ner i morgon, hans första stopp på vägen till Tangiers.
Jag har bett honom att komma.
- Hur mår han? - Ledsen.
Han älskade sin kusin, och det gick så fort.
De har begravt honom. Bertie vet inte vad han ska göra.
Det är vanligt, det är inte respektlöst.
Nej. Men borde de lämna honom där?
Det är upp till den nya markisen, inte till Bertie.
Det är grejen.
Han är den nya markisen.
Bertie.
Bertie Pelham är nu markisen av Hexham?
- Ja. - Nonsens. Han lurar dig.
- Han skulle berättat det. - Det gjorde han.
Hans kusin var i 30-årsåldern, och de kände hans brud.
Det är absurt. Om Bertie är en markis, så är Edith...
Edith skulle ha högre rank än oss.
Var han en nära släkting?
Syssling.
Ingen trodde att det var möjligt att han skulle ärva.
Han verkade vara en trevlig ung man.
- Han blir trevligare. - En riktig Brancaster-kärlek.
Oj, vad intressant det blev.
Det är middagen.
Om vi inte är för distraherade för att äta.
Vi får buga och niga för Edith. Det kommer du gilla, Mary.
Knappast. Om Bertie är lord Hexham, så kommer han inte gifta sig nu.
Försiktig, annars tror folk att du är avundsjuk. Det vill vi inte.
- Det är bara på prov. - Du slutar klockan två.
Och kommer hit vid fem. Jag kan servera middag och lunch.
- Häng inte runt puddingen. - Mr Barrow är här.
- Det vet vi. - Om lunchen pågår ett tag...
så kan Andrew, mr Barrow och du ta hand om det.
Varför tror du att du är bra?
Jag vet inte. För att jag inte vill det så mycket.
Det finns små pojkar som vill bli kända cricketspelare.
Det räcker inte för att bli mästare.
Jag vill bara försöka, mr Carson.
Det ska du få.
Så hemskt. Stackars mrs Patmore.
Vilken osannolikt oanständig husmadam. Mrs Patmores hemliga karriär.
- Vi får inte skoja när Bertie är här. - Vi håller oss, oroa dig inte.
- Jag fick ett samtal från Henry. - Varför sa du inte det?
Jag säger det nu.
Hur mår han?
Han sörjer Charlie Rogers.
Saknar dig.
Du får inte be honom att komma hit.
- Tänk om han dyker upp? - Uppmuntra honom inte, Tom.
Jag menar det. Vi skulle bli olyckliga.
Är du inte olycklig nu?
- Mary tror att han kommer överge mig. - Jag ser inte varför.
Det är uppmuntrande att han kommer hit på vägen till London.
Om det inte är för att göra slut, så att han kan börja om.
Han är inte bunden. Jag har inte sagt ja.
Har du berättat om Marigold?
- Inte än. - Gör det.
Snälla. Du kommer ångra dig annars.
Med min tur, kommer jag ånga mig ändå.
Vad gör du?
Gör tidtabeller och förbereder förståelseprov.
Prov? För barnen i byn?
- Förväntar du dig för mycket? - Vem vill ha choklad?
Man får det man förväntar sig.
- God natt. - God natt.
Hur mår du?
Fortfarande skakad.
- Klarar din systerdotter sig? - Vi ses i morgon.
Jag följer med dig.
En äkta, pålitlig markis för Edith. Vem hade trott det?
Han är inte förpliktigad.
Han skulle inte komma om han hade ändrat sig.
Om någon hade sagt att Mary skulle välja mekaniker-
-och Edith skulle gifta sig fint...
- så hade jag nitat dem. - Mary har brutit med sin mekaniker.
Och Edith är inte gift än.
Ja, men för stackars Edith som inte fick dockorna till att göra vad hon ville...
- så är det underbart. - Och så har vi Marigold.
Hon har inte berättat, men det måste hon om de ska bli lyckliga.
Jag ber dig, raring-
- låt inte saker förstöras för henne.
- Det är allt jag ber. - Allt?
Träet är bra som det är. Vi behöver inte större.
Mary, låt mig ta upp honom hit.
Meningslöst. Inget har förändrats.
Du har förändrats.
Det är inte så enkelt.
Han är attraktiv. Jag gillar honom mycket.
"Han är attraktiv. Jag gillar honom mycket." Struntprat.
Om jag är kär i honom, vad är det då?
En instinkt som avtar.
Avtog det för dig och Matthew?
Vi var inte gifta länge, annars tror jag det hade det.
Det tror inte jag.
Tom.
Jag vill inte nämna rang, men folk som oss måste gifta sig förnuftigt.
Speciellt om vi ska ärva familjeföreställningen.
Det är en livsstil som inte passar alla.
- Ett dåligt äktenskap kan förgifta den. - Han är inte en apa.
Han vet hur det fungerar.
Han vill ha andra saker.
Du och Matthew? Ni kommer från olika poler.
Ja, men vi var unga och fria.
- Det är svårt den andra gången. - Varför?
Man vet vad som står på spel. Det blir lättare fel.
Jag ser en möjlighet för att göra det rätt.
Ärligt talat?
- Jag är alltid ärlig. - Är du?
Varför säger du en så?
Ett ord. Marigold.
Det var inte min hemlighet att dela.
Så, det är sant.
Det visste jag.
Glöm Marigold. Hon gör dig inte lycklig. Det gör Henry Talbot.
Henry Talbot. Du är mer på hans sida än du nånsin varit på min.
Han är rätt för dig. Lita på mig och ge honom en chans.
Nej. Och om du vill gottgöra dig hos mig-
-så ger du honom inte en chans.
Var är alla?
Mary och Tom jobbar-
-och Edith ska möta Berties tåg.
Ska vi prata om det?
Ska vi verkligen sitta still-
- och låta den unga mannens familj och framtid riskeras-
- för en skandal vi gömmer för honom?
Hon måste inte berätta för alla, men jag håller med.
- Hon måste berätta. - Det får hon avgöra.
Du säger att efter Gillingham åkte-
- trodde du inte att dina döttrar skulle gifta sig värdigt.
Du kan inte ge upp en chans?
Du har inga barn. Du förstår inte.
Nej, jag har inga barn. Du påminner mig så snällt.
Jag är anständig.
Hur länge planerar du att stanna? Din förkylning måste blivit bättre.
Bråka inte. Det blir inte bättre av att ni bråkar.
Hej, mr Pelham. Jag menar...
Jag är mr Pelham för tillfället.
Men kalla mig Bertie.
- Vad händer sen? - Ingen begravning.
Jag vill inte störa honom.
Jag hämtar hans saker och tar hand om skulderna.
- En tjänst hemma för att ta avsked. - Låter som en bra plan.
Jag hoppas att jag får komma.
Jag vill att du kommer.
Du minns min syster.
Självklart. Lady Rosamund.
Detta måste vara en konstig tid för dig.
Ja.
Min mamma är upprymd-
- men hon gillar inte min hängivenhet till kusin Peter.
- Det gör hon säkert. - Inte direkt.
De flesta förstod honom inte.
Han var...
så skör.
Men han var lika snäll mot mig som mot alla andra.
Då skulle han vara glad över att du är hans arvtagare.
Vad snällt av dig.
Herregud.
Du får mig att börja gråta.
Du kan packa upp där uppe. Lunch är om en halvtimme.
Är det mannen du vill lura?
Jag ska ta en promenad.
Jag håller med.
Men Robert tycker att Edith haft så ont om tur.
Jag sympatiserar förstås.
Men vi vet båda att hon gör ett misstag.
En sak.
Glöm inte att mr Pelham nu är markisen av Hexham...
- när ni talas vid. - Vi packade upp...
och han vill vara mr Pelham tills hans kusins begravning.
Han kan kalla sig mr Pelham hur mycket han vill-
- men han är ändå lord Hexham, mr Bates.
Och vi ska kalla honom för hans titel.
Bra. Då börjar vi.
Goda nyheter?
Inte direkt.
"Tack för din förfrågan-
- men vi vill kombinera rollerna butler, chaufför och betjänt.
Du verkar överkvalificerad.
Vi önskar dig lycka till för framtiden."
Vilken framtid?
Var inte löjlig.
Självklart, det stämmer.
Jag är väl löjlig.
- Nej, vänta... - Låt honom gå.
Vad var det med Tangiers som din kusin gillade så mycket?
Vem vet?
Han pratade om att åka till stranden och se när fiskarna tog in näten.
Hur solnedgången gjorde utsikten magisk
tills allt kastades in i mörkret.
- Herregud, vad lyriskt. - Han var lyrisk.
Han var en artist. I sitt hjärta, i alla fall.
Jag tror inte den här familjen kan skryta med artister.
Även om vi hade en moster som var duktig på makramé.
Är du här för att fixa till saker med Edith innan du åker?
Mary, snälla.
Jag hoppas det.
Jag hoppas att vi kan lösa allt, men jag ska inte förhasta mig.
Du pratade om din mamma, men vad har du mer för familj?
Ingen. Min pappa är död.
Det finns inga syskon. Bara jag och mamma.
Du sa att hon var upprymd...
- men hon måste vara stolt. - Jag skojade inte...
men döm själva.
Du pratar som att vi borde vara rädda.
Hon får mr Squeers att se ut som Florence Nightingale.
Damer, kan jag få en bild?
Nej, det får du inte.
- Han har varit där hela dan. - Varför ringde du...
- inte och varnade oss? - Förlåt, tant Beryl.
Jag trodde inte du skulle komma, och jag blir galen här.
Bokningarna då?
- Inställda. - Vad? Allihopa?
En man ville ha ersättning. För åtlöjet.
Du bad väl honom att dra åt helsike?
Jag ska ge honom åtlöje!
Lugna dig. Ingen skada är skedd.
Nu tar vi lite te.
Detta är mr Molesley.
Han ska lära er historia och engelsk litteratur.
Välkomna honom.
- God eftermiddag. - Då får ni ta hand om det.
Den här terminen ska vi utforska åren-
-mellan inbördeskriget 1642, och...
1642-
-och den Ärorika Revolutionen 1688.
Nästen ett halvt sekel förändring och sociala framsteg.
Hoppas ni tycker det är lika spännande som jag.
Saker måste vara annorlunda för dig.
Du måste veta att du är fri om du vill vara det.
Det gör jag inte.
Klart att saker har ändrats.
Jag skulle ha ett lugnt liv.
Jordbruk, sport, uppfostra en familj med min fru.
Nu ska jag bli en av länets kungar.
Alltid på parad.
Representera folket som ser upp till mig. Kämpa för saker.
Jag vill inte vara en besvikelse.
Jag tror att du kommer att göra ett bra jobb.
Det finns ingen man med ett sundare moraliskt samvete.
Samvetet kanske, men modet då?
Hjälp mig, snälla.
Men kan jag hjälpa till? Är jag värdig?
Den 7:e markisen av Hexham äktar earlen av Granthams dotter.
Vad kan vara mer passande?
Mamma kommer gilla det.
Du pratar mycket om henne.
Hon har varit en viktig figur i mitt liv.
Men jag håller inte med om allt hon säger.
Är hon strikt?
Hon tycker att rang bär med sig ansvar.
Men det gör jag med.
Därför behöver jag dig.
För att hjälpa mig leva upp till mina förväntningar.
Vi måste gå in. Tedrickandet har börjat.
Och barnen kommer strax.
Är hennes man utköpt?
Han löste det utanför rätten.
- Du behöver inte vittna. - Det sa mr Willis.
Men jag har förlorat alla bokningar. Folk skrattar åt mig.
Jag undrade om idén från början.
Det gjorde du inte. Det är precis vad vi planerar att göra.
Vi måste vara mer försiktiga än mrs Patmore.
Det är framdörren, mr Carson.
Jag Öppnar.
Punch är vildsint.
Han är ingen förebild för äktenskap.
- Eller relationer med lagen. - Här har du.
- Din rackare. - Så gör man det.
Jättebra.
Mr Talbot.
Mr Talbot. Mary sa inte att du skulle komma.
- Jag visste inte. - Grejen är...
att jag körde från Durham och insåg...
- att jag skulle passera grindarna. - Vad gjorde du där?
Olika bilsaker.
Vi har inte sett dig sen Brooklands. Jag hoppas du hanterar allt.
- Man har inget val. - Visste du om det här.
Jag sa att om han kom from Durham...
- så skulle han köra förbi. - Jag är inte road.
- Jag gillar inte att bli tvingad. - Ingen tvingar något.
Jag hoppas att du sover över.
Mary.
Mr Talbot kanske har bråttom hem.
- Nej, det har jag inte. - Då säger vi så.
Carson, kan du berätta för mrs Hughes?
Och be någon packa upp för mr Talbot.
Du missade teet.
- Oroa dig inte för det. - Det gör jag inte.
Hej, Bertie. Jag hörde om din kusin.
- Så ledsen. - Tack.
Jag är på väg dit nu, men jag vill få allt klart innan jag åker.
Är det klart?
Jag tror det. Det kommer det vara.
Då är jag avundsjuk.
Jag skulle säga att mr Talbot har gjort en felberäkning.
Kampen mellan monarkin och parlamentet...
Det är allt för idag. Tack.
Några av er kanske vill undersöka-
-de här tidtabellerna jag gjort.
Imorgon börjar vi...
Kan du...?
Detta är inte rätt sätt att vinna mig över.
- Kan du komma ner från din höga häst? - Varför stör du?
- Jag vill att du ska vara lycklig. - Du visar det konstigt.
Jag antar att det är mig ni bråkar om.
Ja, det är det.
Du kan gräva ut dig själ, för jag har fått nog.
- Tog du med en kavaj? - Ja.
Du är välutrustad för att göra bilgrejor.
Hur många år tror du att det har tagit att hitta nån...
- jag vill spendera mitt liv med? - I mitt hus?
Jobbar för att bevara min egendom och min styvson får högre rang?
Jag är tuffare än man tror.
Henry, gör det inte svårare än vad det måste vara.
Är du arg?
Om du försöker bli av med mig-
- så ska jag göra det så svårt och hemskt jag kan.
Du är väldigt orättvis.
Jag önskar jag visste vad vi skulle göra. Jag vill berätta själv.
Är han stark nog att gå emot sin mor?
Kan vi inte låta Edith bestämma om hon vill berätta?
Berätta vad?
Att mr Gregson gjorde Edith till sin arvtagare.
Vissa kommer inte känna sig bekväma med det.
Varför bjöd du in Henry utan att fråga mig först?
Raring, klockan var halv sex och mannen var i norra Yorkshire.
Vad skulle han göra? Resa ett tält?
Han måste ha planerat sin tillbakaresa.
Jag tvivlar på att han åkte till Durham. Han kom hit för att träffa dig.
- Vem säger det? - Hans ögon.
Ingen tycker att det är en bra idé.
En chaufför utan något i sitt namn.
- Ge upp honom. - Det gjorde jag.
Tills mamma bjöd in honom till att känna sig som hemma.
Vi kan inte vara ohövliga. Hans enda brott är att älska dig.
Skicka bort honom.
Så fort ni kan, för allas skull.
Hon har rätt. Ingen tycker att det är en bra idé.
Kanske inte.
Men hon är sur. Vad hon än säger.
Hur var det, mr Molesley? Att undervisa.
Det var en utmaning.
- Det kommer en ny dag. - Jag vet.
De har kaffe där uppe. Jag kollar en sista gång.
Hur kommer du till Tangiers? Finns det en båt?
Jag flyger. I alla fall den första biten.
- Vad? - Jag vet.
- Det verkar djärvt. - Jag är inte avundsjuk.
Nu när de kommersiella flygbolagen kommer igång-
- så tror jag att vi alla kommer flyga snart.
Det tvivlar jag på.
Jag gillar hur Bertie är tydlig med det.
- Han är här för att träffa dig. - Jag vet.
Det samma kan sägas om mig, men det går inte lika bra för mig.
Hoppas du vet vad du gör. Hon är trubbel.
- Vem är trubbel? - Min kära syster.
Hon är kär för mig i alla fall.
Jag gillar Bertie.
- Men när man ser dem tillsammans... - Vilket betyder?
Om Henry vore den nya markisen-
- skulle alla kvinnor i England vilja ha honom.
Du, då? Skulle du vilja ha honom?
Om det är därför du inte gör det, så fy skäms.
Sluta läxa upp mig.
Ursäkta mig.
Mary, vänta.
Vänta, jag gjorde ett misstag, och jag är ledsen.
Jag trodde jag kunde presentera mina argument tydligare, och jag hade fel.
Jag klarar inte att bli styrd.
Men du förstår-
- vi älskar varandra väldigt mycket.
Du kämpar emot, det gör inte jag.
Min börd är respektabel, så det är inte det-
- så då tror jag att det är min brist på pengar och position-
-som är problemet.
Är du inte bättre än så?
Vad?
Det verkar litet för mig.
Att inte gifta sig på grund av pengabrist är det samma som att gifta sig för det.
- Undan. - Har jag inte rätt?
Nej, du kommer in här, i mitt hem, oinbjuden-
- för att kalla mig en liten guldgrävare?
Du är inte lite fräck.
Mary.
Hon älskar honom, men kan inte kontrollera honom.
Det är det som skrämmer henne.
Han är starkare än henne. Eller lika start.
Hon är inte van vid det.
Hon är en mobbare, din lady Mary. Hon gillar sitt egna sätt.
Ja, men hon har en annan sida.
- Och han ser den. - Så du hade fel angående honom?
Det tror jag.
- Varför ler du? - Visa mig en man som inte ler...
när hans fru erkänner att hon har fel.
Kan du se till att jag lägger mig glad?
Låter som ett oanständigt förslag.
Jag menade ge mig ditt svar.
Låt mig åka till Tangiers med en känsla av att min framtid börjar.
Snälla.
Jag älskar dig, Bertie.
Jag har varit kär förr, det ska jag erkänna.
Men jag älskar dig.
Då tar jag det som ett ja.
Problemet är att jag är inte lika enkel som jag brukade vara.
Mitt liv är inte enkelt.
Jag måste vara säker på att vara realistisk-
- och inte bo i en illusion och dra in dig med mig.
Jag tar det ändå som ett ja.
Du är nere tidigt.
Nej. Var är Henry?
- Han är borta. - Vad?
Han hade något i London i kväll och ville åka tillbaka.
Jag har många brev att skriva.
- Ledsen att lord Grantham har åkt. - Varför då?
För att vi fick höra nyheter och jag väntade på Mary.
Det passar inte nu.
Carson, kan vi få mer kaffe, tack?
Varför passar det inte?
Henry har övergivit dig.
Nej. Jag ville att han skulle åka.
- Det var inte så det såg ut. - Så är det.
Det här behövs inte.
Edith, om det är goda nyheter, så är vi glada för båda.
Eller hur, Mary?
Jag sa ju det.
Mary står inte ut när saker...
- går bättre för mig än för henne. - Det stämmer nog inte.
Du känner henne inte.
Jag ska gifta mig, och du har förlorat din man.
- Du står inte ut. - Vi behöver inte...
Ni har fel. Jag är glad för er.
Och jag beundrar dig, Bertie.
Inte alla skulle acceptera Ediths förflutna.
- Mary, sluta. - Vad menar du?
Du har väl inte accepterat honom utan att berätta?
- Berätta vad? - Om Marigold.
Vem hon verkligen är.
Marigold är min dotter.
Kan ni ursäkta mig?
Ursäkta, men mr Pelham-
- lord Hexham, har bett om en taxi och mr Carson har gått ut...
- så jag är inte säker... - Vad? Ska lord Hexham gå?
Ja, om han vill ha en taxi. Vad hände?
Var är lady Edith? Kan hon inte köra?
Oroa dig inte, mrs Hughes. Jag löser det.
- Bra, milord. - Mrs Hughes, hur mår mrs Patmore?
Hon är upprörd, men vi kan inte göra något.
- Handlar det här om hennes B&B? - Var inte nonchalant.
Vi kan väl besöka henne. Dricka te och bli sedda.
Bra idé. Varför tänkte jag inte på det.
Bör vi inte ha med det i tidningen för effektivitet?
Lokaltidningen. Det är inte en större story-
- än att bli fotograferad på blomstermässan.
- Håller mrs Patmore med? - Hon skulle bli förbluffad.
Då är det bestämt.
Hoppas det inte gör något att jag säger att du verkar misstänksam.
Gör jag?
Du måste erkänna att din attityd är helomvänd.
Jag vill att Larrys far är nöjd. Är det en helomvändning?
Ja, men vill din fästman att hans far ska vara nöjd på det här sättet?
- Med mig? - Du vet hur män är.
Det är jag inte säker på. Berätta om dem.
De gräver ner sig i en position-
-innan de överväger alternativen.
Har du övervägt alternativen?
- Jag tror det. - Här är ett till alternativ.
Jag tänker inte återuppväcka lord Mertons drömmar-
-om Larry Grey bjuder in mig själv.
Är det uppfattat?
Jag talar för honom.
Ja, men jag vill inte att du talar för honom.
Jag vill höra honom tala för sig själv.
Jag förstår.
Planen är att blanda herren, eller värre, damen-
- med en skilsmässoansökan och en äktenskapsbrottsplats?
Jag vill begrava den storyn, och jag behöver en stor händelse.
Och du har inga problem med att dra ner familjen vi tjänar i diket?
Det är deras val, mr Carson.
De är vuxna.
Jag har alltid vetat att kvinnor är hänsynslösa-
- men jag trodde inte min fru skulle bevisa det.
Jag tyckte de var snälla som kom till räddning.
Det är de. Bara säg ja och fixa dagen.
Han missar sitt tåg.
Låt honom missa det, han kan ta nästa. Vad hände?
Mary trodde Edith hade berättat om Marigold.
- Hur fick Mary reda på det? - Mary är inte dum.
Nej-
Hon är inte alltid snäll heller. Var det ett misstag?
Vad spelar det för roll?
Jag är inte chockad, det lovar jag dig.
Du måste skydda din familjs ära. Självklart.
Det är inte ens det.
Du skulle berättat hela historien, från början.
- Du har inte varit rättvis. - Nej, det har jag inte.
Varför inte?
Jag antar att jag trodde att det skulle förstöra allt.
Litade du inte på mig?
Det kunde jag väl inte gjort?
Skulle du gift dig med mig i en lögn?
Jag tror inte det-
-men det får vi aldrig veta.
Nej-
Jag känner inte att jag kan spendera mitt liv med någon jag inte kan lita på...
som inte litade på mig.
- Förstår du? - Ja.
Jag är ledsen, förstås-
-men det betyder väl inte mycket?
Sanningen är att mitt liv skulle bli helt underbart-
-och nu har jag förstört det.
Bäst att jag går om jag ska hinna med tåget.
Ja, skynda dig.
Vi ses nog inte igen, så lycka till-
-och allt annat som följer med det.
Lycka till själv.
Jag menar det.
Du fick vad du ville.
Bertie åkte och Edith blir inte nästa markisinna av Hexham.
- Det är inte vad jag ville. - Inte?
Jag kan inte tro att hon inte berättade.
- Hur skulle jag veta? - Spela inte oskyldig med mig.
- Jag menade inte... - Ljug inte!
Inte för mig.
Du kan inte sluta förstöra saker.
För Edith, för dig själv. Du skulle dragit ner himlen om du kunde.
Allt för att känna dig mindre ensam.
Du såg Henry när han var här.
Nedlåtande, översittande och oförlåtande.
Ska jag sänka mig till hans nivå-
-och vara tacksam för att jag får det?
Lyssna på dig själv. "Sänka dig till hans nivå."
Du är inte i "Fången på Zenda".
- Du vill inte förstå mig. - Du förstörde Ediths liv.
Hur många liv ska du förstöra för att kväva din egna misär?
- Jag vägrar att lyssna. - Du är en fegis, Mary.
Du är en fegis, som alla mobbare.
- Vad gör du här? - Letar efter dig för att låna en sax.
- Du ska ut. - Jag lämnade min arbetslåda där nere...
- men du kan ta den. - Var ska du?
Jag ska följa mr Molesley till skolhuset.
Som moraliskt stöd.
Mår du bra, mr Barrow?
Självklart. Varför skulle jag inte göra det?
- Ska du åka iväg? - Bryr du dig?
Jag visste inte att du inte hade berättat.
- Jag tänkte inte på det. - Bara håll tyst!
Jag vet inte vad som hände. Thomas fick dig att må illa, eller pappa-
- eller så är det samma Mary som vill ha kakan och hata mig också.
- Jag menade aldrig... - Jo, det gjorde du!
Vem tror du att du pratar med?
Mamma? Din hushållerska?
Jag känner dig.
Jag vet att du är en elak, svartsjuk, intrigerande häxa.
- Lyssna, din patetiska... - Du är en häxa!
Det räcker inte att du förstört ditt liv, nu vill du förstöra mitt.
Jag har inte förstört mitt liv.
- Om Bertie inte... - Förödmjuka inte dig själv...
genom att rättfärdiga ditt gift. Bara gå.
Du har fel, som du så ofta har.
Henry är perfekt för dig. Du är för dum och för uppblåst för att fatta det.
Han kom undan dig.
Vilket är något man kan vara tacksam för.
Ursäkta mig, men mrs Patmore har något att säga.
- Jag undrar om det är lämpligt nu. - Självklart. Ta in henne.
Hur kan vi hjälpa, mrs Patmore?
Det var det.
Jag vet att du planerar att komma över på lite te-
-men bör du beblanda dig?
Det är min röra, varför ska du betala för det?
- Just det. - Carson, är det här vad du tror?
Det är det.
Jag vill inte se den här familjen dras in i en vulgär kalabalik.
Han menar mig.
Jag tror att vi måste visa lite mer ryggrad än så.
- Milord? - Mrs Patmore är lojal mot huset...
och nu måste vi vara lojala mot henne.
Hon investerade i sin framtid. Det får inte vara förgäves.
Jag går nu, om jag får?
Vi ses på fredag.
Är du säker, milord?
Ja, tack, Carson.
- Var inte nervös. - Du vet inte hur de är.
Jag kände mig som en bedragare.
Jag undrade vad de skulle säga om de fick reda på att jag var en tjänare?
Vad skulle deras föräldrar säga?
Varför inte berätta? Då behöver de inte få reda på det?
Mr Barrow är på ett konstigt humör.
Varför?
Han berättade hur han hade hoppats-
- att jag skulle göra mer av mitt liv än vad han hade gjort av sitt.
Jag borde gå tillbaka.
- Är något på tok? - Det hoppas jag inte.
- Har mrs Hughes...? - Har du sett mr Barrow?
Han skulle ta ett bad.
Herregud. Följ med mig.
Hallå? Mr Barrow? Är du där inne?
- Kan du öppna dörren? - Backa.
- Herregud. - Hämta mrs Hughes...
skicka Anna till läkaren, berätta inget för någon.
- Jag önskar att han hade gått med dem. - Med vem?
Mr Molesley och ms Baxter.
- Gå, då. Jag klarar mig. - Men jag är för sen.
Du borde gå om du vill. På en promenad.
De kanske har rast när du kommer dit.
- Var är mrs Hughes och Anna? - Mrs Hughes är i sitt rum.
- Har du bråttom? - Inte direkt. Hur så?
Jag vill att du följer med mig. Sen kan du köra hem bilen.
- Var ska du? - Upp till London.
Jag har inte sagt adjö till nån-
-och jag kan inte titta på Mary.
Hon är olycklig.
- Hon ångrar vad hon gjorde. - Inte lika mycket som jag.
Innan jag åkte, hade vi bråket vi alla visste var på väg.
Jag är inte ledsen.
Jag är ledsen att vi inte hade det för flera år sen.
- Bertie kanske ändrar sig. - Jag tror inte det.
Kanske ändrar sig angående Marigold. Det hade han nog gjort.
Men jag försökte lura honom, och det ändrar han sig inte om.
- Vill du att jag pratar med honom. - Nej...
men jag älskar att du frågar.
Vi borde åka.
Anna hämtar dr Clarkson.
Vi borde lägga honom och ta av hans blöta saker.
Hoppas det är okej att vi klär av honom.
Han är förbi att bry sig om sånt.
Ta hans fötter, så tar vi en arm var.
- Ska vi säga till herren? - Det tar Carson hand om.
Då kör vi.
- Jag hatar att tro att han var olycklig. - Han har inte gått för långt.
En av er kanske styr landet en dag.
Struntprat. Bara snobbar styr landet.
Du får aldrig tro-
- att utbildning är för speciella människor, för smarta, för snobbar.
Utbildning är för alla.
- Säger du det, sir? - Ja, men jag är ingen speciell.
- Du är en lärare. - En lärare nu...
men jag är en vanlig snubbe.
Jag har spenderat mitt liv med att tjäna, hämta och bära.
Har du varit en tjänare?
Det var jag. Det är jag. Jag blev glad för jobbet.
Min mamma jobbar för mr Travis på prästgården.
Pappa är trädgårdsmästare på Skelton Park.
Men jag har aldrig slutat lära mig.
Jag läste så mycket jag kunde och jag lärde mig själv-
-och jag hoppas kunna lära er.
Kanske ge er genvägen jag aldrig hade.
Okej.
Inbördeskriget.
Vi börjar med Kungadömet av Guds nåde.
Tyckte kung Charles verkligen att han hade en gudomlig rätt till att regera?
Eller valde han att tro det för att det passade honom?
Var kungen en lögnare?
Inte direkt.
Kungar är som alla andra.
Vi vet alla varför Edith har åkt till London.
- Måste vi göra det här? - Ja, jag tror...
Carson, vad har hänt? Var är tjänarna?
Det är något jag måste diskutera med dig.
Skurit sina handleder?
- Tyvärr. - Herregud. Vem vet?
Inte många, och så vill jag att det förblir.
Jag säger att han har influensan.
Carson, servera oss inte te.
Med din tillåtelse, milady.
Så sorgligt.
Så väldigt sorgligt.
Tror du det var bra att avskeda Barrow, pappa?
Det var under bältet. Till och med för dig.
Vi har hållit honom borta från sjukhuset. Dr Clarkson sydde ihop honom.
- Ms Baxter hittade honom i tid. - Jag går upp om en stund.
Jag såg dr Clarkson gå när jag kom tillbaka. Vad gör han här?
Mr Barrow kommer ligga till sängs i en dag eller två.
Anna och ms Baxter ser efter honom.
Hur var det, mr Molesley?
Jag hade det bra idag. Barnen var generösa.
Barnen var trollbundna.
- Hur vet du det? - För jag lyssnade.
- Lägg av. - Jo. Du har talang.
Ska vi förlora dig till akademivärlden-
-mr Molesley?
Får jag undervisa lite längre innan jag återinrättar min värld?
Men jag är glad. Du är en snäll man, mr Molesley-
- och det är på tiden att du belönas för din snällhet.
Han återhämtar sig. Han behövde inte åka till ett sjukhus.
- Kan vi hålla det tyst? För hans skull? - Det är vad mr Carson vill.
Vilken dag.
Jag förstör lady Ediths liv och Barrow försöker avsluta sitt.
Hur mår lady Edith?
Hon har åkt till London. Det förstår man-
- när hennes enda syster har förstört hennes chanser till ett bra liv.
Kommer lord Hexham inte ändra sig?
Det tror lady Edith inte.
Och jag är ledsen.
Du, då?
- Har du tänkt på mr Talbot? - Börja inte.
Du är lika elak som mr Branson.
Varför? Vad har han gjort?
Han bad mr Talbot att komma hit-
-och han bara fortsätter.
Men mr Talbot är inte rätt för mig.
- Vi skulle vara olyckliga. - Så länge du är säker...
Jag är säker!
Jag ber om ursäkt.
Ingen tror på att jag kan mitt egna sinne.
Självklart, milady.
- Kan jag göra något mer för dig? - Nej, tack.
God natt.
Och, Anna.
Jag är ledsen.
Du vet inte om det är slutet.
Jo, det gör jag.
Snälla, tyck inte illa om honom.
Det var mitt eget fel.
Jag gillade honom.
Jag med.
Din syster har inte varit hjälpsam.
Mary och jag kämpar en livslång kamp, och jag vet inte-
- det är svårt för någon utanför att förstå. Det är svårt för mig.
Vem uppfann familjer? Det vill jag veta.
När kommer ms Jones idag?
- Vid fem. För te. - Känner vi till hennes namn än?
Skriver som Cassandra Jones, namnet på hennes konto.
Det kanske är hennes riktiga namn.
Oavsett vilket, så har hon många följare.
- Bäst att vi blir kompisar. - Hur fick du hit henne?
Jag tvingade henne.
Hon vill ha mer pengar, vilket är rättvist med tanke på framgången-
-men jag ville förhandla personligen.
- Varför? - Jag var nyfiken. Är inte du det?
Tänk om hon skickar en bedragare-
-om hon är så hemlig.
Låt oss ha ett tecken om vi tror att hon är äkta.
Säg "bananer" om du tror att hon talar sanning.
Okej. Bananer.
Kan vi komma in?
Hej, mr Barrow.
Här har du. För att du ska må bättre.
Tack så mycket, mäster George.
Vi vill att du ska må bättre, Barrow.
Och ingen mer än mäster George.
Jag har i alla fall en vän.
Har du varit ensam?
Då har jag bara mig själv att skylla.
Jag har gjort och sagt saker.
Jag vet inte varför.
Jag kan inte hindra mig själv.
Nu betalar jag priset.
Konstigt.
Jag kan säga det samma.
- Mr Carson har sagt att du har... - Influensen. Jag vet.
Ursäkta mig, milady.
Vi ska gå, Barrow-
- och jag hoppas att saker blir bättre för dig.
Jag skulle säga det samma om det inte vore oförskämt.
- Adjö, mr Barrow. - Adjö, mäster George.
Idag är den stora dagen.
- Bespara mig. - Vill du ta med Daisy?
Om jag får.
Min systerdotter är snäll-
- men hon kanske blir förstummad med dem...
- som sitter i mitt rum. - Hur ska byn få reda på det?
Det har Lucy sett till.
Mannen från "Echo" kommer vid fem.
Du kan väl sätta upp en plansch?
De gör något fint, mr Carson. Förstör det inte.
Ja, väldigt fint.
För offentligheten att läsa om bakelserna-
- herren äter när han sitter vid bockens bord.
Det har nog suttit ett par bockar vid det bordet.
- Det är annorlunda. - Varför?
Att hålla tyst om en självmordsbenägen tjänare på vinden.
Vad är det vi håller på med?
Jag tackar Gud för att änkenåden inte är här för att bevittna det.
- Jag kan inte tro att du kom - Det lät brådskande.
Jag uppskattar det. Tack.
- Var allt okej? - Inte direkt.
Spratt är borta.
- Sa du att du skulle komma tillbaka? - En bra butler behöver inte bli tillsagd.
Var är de? Mina hjärtekrossade barnbarn?
Det är Mary. Edith har åkt till London.
- Det visste jag inte när jag skrev. - Desto bättre.
Men hur får vi dit allt?
De låter mig låna en bil.
Då jag serverar te till herren.
Är du redo, då?
De har kört fram bilen. Andrew, bär ut den.
Och lycka till.
Lycka till till oss alla.
Vi hoppas fåfängt att vi kan undvika skandalöst skvaller.
Du är en sådan surmört.
Säg inte att du är arg.
Nej, för du är min surmört-
-och det gör all skillnad.
Farmor.
- När kom du? - Igår kväll.
Jag spenderade natten innan i Southampton-
-och en hel dag på tåg.
Så jag skyndade mig.
Om du är här för att tillrättavisa mig om Edith, så lägg av.
Tom har redan gjort det.
- Varför gjorde du det? - Jag vet inte.
Hon var så...
- Jag är ledsen nu. - Det borde du vara.
Med Edith säger jag bara saker som inte kan bli osagda.
Tom tror att du är olycklig.
Därför går du till angrepp.
Om detta handlar om Henry Talbot-
- så har han inte mycket att erbjuda.
Bertie Hexham är en förlust, men inte Henry.
Han är av god familj, men utan pengar eller position.
Han är inte ens en landsman.
- Han växte upp i London. - Han skjuter.
Ja, som alla bankirer skjuter.
Låt oss lägga undan hans referenser-
- och koncentrera oss på det som är viktigt.
- Vilket är? - Tom säger...
att han är kär i dig...
och att du är kär i honom.
- Tror du honom? - Förnekar du det?
Att du pratar om att hans referenser inte spelar nån roll.
Tony Gillingham hade allt jag kunde önska-
-börd, pengar, utseende-
-men han passade dig inte.
- Nej. - Nej, han var inte smart nog.
Han var inte stark nog.
Henry Talbot är både och.
Okej, farmor, det är inte hans fattighet.
Men sa Tom att jag stod där-
- och tittade på en brinnande bil och undrade om det var han?
Han har nog berättat allt.
Då vet du att jag inte kan bli en olycksänka igen.
Det går inte.
Jag skulle leva i skräck, frukta varje lopp, varje provkörning.
- Jag klarar det inte. - Vet han detta?
Då skulle han ge upp det, och det vill jag inte.
Han skulle hata mig. Kan du inte hitta en greve?
Det måste finnas nån. Så jag kan sätta Edith på plats?
Du är den enda kvinnan jag känner-
-som ser sig själv som kall-
-självisk och stor-
- när de flesta av oss försöker dölja det.
Farmor, läxa inte upp mig om sentimentala dygder.
Oroa dig inte. Jag tror på regler-
- och traditioner, och att spela vår roll.
Det finns något annat.
Och vad är det?
Jag tror på kärlek.
Briljanta karriärer-
-rika liv-
- levs sällan utan-
-ett inslag av kärlek.
Farmor, du förvånar mig.
Det gör mig glad.
Så jag gick inte uppför trapporna i onödan?
Nej, detta säger jag bara:
Först...
slut fred med din syster.
Och sen...
slut fred med dig själv.
Åh Mary.
- Kommer farmor till middagen? - Det sa hon inte.
Hon går utan att berätta, och återvänder utan att ses.
Vi har problem. Hur svårt är det att förstå?
- Nu går vi. - Vill du inte komma?
Nej, ni behöver inte mig. Du räcker som rubrik.
Och ni behöver inte mig.
Jag undrar om jag kan få ett ord.
- Vad är det? - Med tillåtelse...
vill jag säga till mr Barrow att han kan stanna kvar.
- Det skulle stilla hans sinne. - Vilken lättnad.
- Jag tänkte föreslå samma sak. - Tänkte du?
Ja, jag känner mig lika skyldig som du.
Jag ska säga vad jag ger mig själv skulden för.
Jag gav honom inga känslor.
Jag trodde han var en man utan hjärta, och jag hade fel.
Ingen man är en ö, Carson. Inte ens Thomas Barrow.
Jag borde vara arg på dig.
Bjuda in farmor för att göra mig sur.
Det förvånade mig att hon kom.
Hon sa att ditt brev var vältaligt.
Hon blev övertalad.
- Vad tänker du göra? - Så fort farmor åkte...
sa jag till Henry att ta nästa tåg.
Förhoppningsvis är han här till teet.
Edith, då?
Det är svårare.
Jag är redo att be om ursäkt. Men varför skulle hon förlåta mig?
- Jag fick förhinder. Är hon här? - Ms Jones har anlänt, lady Edith.
- Varför det mystiska uttrycket? - Bäst att du går in.
Edith. Detta är-
-ms Cassandra Jones.
- Spratt? - God eftermiddag, lady Edith.
- Bananer. - Bananer.
Jag behöver inte säga varför jag är här.
Antingen vet du allt-
-eller så hör du mig inte.
Sanningen är...
att jag älskar honom.
Jag tror att vi är rätt tillsammans-
-men jag vill känna-
-att du är glad för min skull...
som jag skulle vara glad för dig.
Kom ihåg.
- Att hur mycket jag än älskar honom-
-så kommer jag alltid älska dig.
Jag kommer ofta vid den här tiden.
Jag kommer inte tillräckligt ofta.
Nej, det är bara en vana.
Jag kom för att be om förlåtelse-
-om det inte låter för löjligt.
Jag förstår.
Jag tror det betyder att du vill gifta dig igen.
Jag vet inte om du har hans förlåtelse-
-men du behöver inte be om in.
Vilken lättnad.
Något annat jag kan hämta?
Vi exploderar om vi äter mer.
Om det inte finns fler goda scones?
Självklart. Lucy, hämta scones.
När kommer fotografen?
Klockan fem.
En del av byn väntar också.
Är du säker på att du vill göra det?
Er tro är inte stark.
Jag lämnar er nu.
Du behöver inte gå, Tom.
Tro mig, jag har varit en del av det här tillräckligt länge.
Ni får ta över nu.
- Nå? - Nå, vad?
Sist vi sågs slängde du ut mig för att jag sa att jag älskade dig.
Nu visslar du, och jag är här, men jag vet inte varför.
För att du hade rätt.
För att vi är kära i varandra.
Jag vet inte varför jag kämpade emot, men det har jag slutat med.
Jag vet att jag inte är det du letade efter.
Tom och jag pratade om hur ett äktenskap skulle vara jämlikt.
Det har inget att göra med position eller förmögenhet-
- bara att ett par ska vara jämlika i styrka och passion.
Ska vi ha mer te?
Är du alltid så lugn och samlad?
- Jag hoppas det. - Jag vet inte vad du menar.
Dina ord fick mitt hjärta att slå. Att du inte kan höra det.
Jag kan knappt andas på grund av dig.
- Du klarar det bra. - Tack.
Jag måste veta att du är säker.
Ja. Jag har träffat min jämlike.
Jag har det. Jag är inte 20 och skakar när du rör vid mig-
-men jag vet att om jag lämnar dig nu-
- så blir jag aldrig så lycklig som vi kunde blivit.
Jag är inte 20, men jag skakar när du rör vid mig.
Jag med. Jag vet inte varför jag sa det.
Åh, raring.
Tacka Gud för dig.
Vad gör vi nu?
- Rymmer till Gretna Green? - Jag har något att erkänna.
Jag tog med en licens så att vi kan gifta oss direkt.
Behöver inte ärkebiskopen av Canterbury godkänna?
- Inte om man väljer kyrka. - Behöver en biskop.
- Min farbror är biskop. - Goda gamla England.
- Vissa saker förändras aldrig. - Visst...
men det gäller fortfarande, så ska vi gifta oss nu?
- Nu? - På lördag.
Du vill väl inte göra en stor grej av det igen?
Herregud, nej.
Vill du?
Jag antar att jag kommit så här långt.
Ge det ett ögonblick, mr Molesley.
Ge det ett ögonblick.
Om ni är redo?
- Men vi måste ha mrs Patmore. - Självklart.
- Nej, ni vill inte ha mig. - Jag insisterar.
En bild för att visa vår tacksamhet-
-för underbart te.
Är vi redo?
Tre, två, ett.
- Du har inte fuskat? - Som Gud är mitt vittne...
har inte tittat på henne sen igår. Ät frukost på rummet.
Det var Carson.
Han tar inga chanser med Marys lycka.
Konstigt. Jag är best man på båda hennes bröllop.
Du har varit en god vän, Tom. Tack.
Ta väl hand om henne.
Vem är det?
Vad? Jag kan inte tro det.
Varför sa du inte att du skulle komma?
Jag var inte säker förrän jag gick på tåget.
- Hur mår du? - Bra.
Kan du låta bli att fråga det resten av dagen?
- Kan du lämna oss? - Självklart.
Vi väntar på dig där nere.
Jag är ledsen.
Jag antog det, om du inte är galen.
Jag är inte galen-
-men jag är ledsen.
- Jag vet inte varför jag gjorde det. - Jag sa ju varför.
Du var olycklig, så du ville att jag skulle vara olycklig.
Nu är du lycklig igen, och är snällare ett tag.
Varför är du här om du känner så?
För att du är min syster.
En dag kommer bara vi minnas Sybil...
eller mamma och pappa...
eller Matthew eller Michael...
eller farmor eller Carson...
eller någon av de andra som funnits i vår ungdom...
tills våra delade minnen...
betyder mer än vårt ogillande.
Vad tror du han hade tyckt om det?
Jag gick till hans grav för att berätta, vilket är olikt mig.
Matthew älskade dig-
-och ville se dig lycklig.
Han skulle vara väldigt glad.
Det vet jag.
Du ser fin ut.
Tack.
Bäst att du sätter dig. Jag väntar på henne här.
Amelia sa att du kallade.
Ja.
- Vi pratade om Larry. - Jaså? Var det produktivt?
Det beror på honom.
- Han... - Bollen ligger hos Larry.
Bara lord Merton kan spela den.
Låt ingen människa föra isär de som Gud har fört samman.
För Henry och Mary-
- har bestämt sig för att gifta sig-
- och har bevittnat det samma framför Gud och alla här-
-och har gett-
- och lovat sin trohet till varandra-
-och har förklarat det samma-
-genom att ge och ta emot en ring-
-och genom att hålla händer-
- förklarar jag att de är man och fru tillsammans.
I Faderns, Sonens och Den Heliga Andens namn.
- Amen. - Amen.
Tack.
Det var kul, men vi får betala för det-
- om vi inte åker hem och serverar frukost.
Mr Talbot. Du har överraskat mig.
Du kommer inte ångra dig.
Det hoppas jag inte.
Där går de, ett nytt par i en ny värld.
Det verkar som att våra skepp seglar i hamn.
Och Edith?
Av alla mina barn, så har Edith gett mig flest överraskningar.
Blandade överraskningar.
En överraskning är en överraskning.
Vi har inte sett den sista än.
Jag fick dig.
Datt. Datt. Datt.